Сесилия Мейрелес
Панаирна неделя

Превод от португалски: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Там, на самия път за Алкобаса,

до Монастерио с къщята бели,

аз знам, че на стъгдата многогласа

пазарът трае цялата неделя.

По тумбестата кана и кърчага

със всяка фигура и нова шарка.

На стълбището сложили дисаги,

търгуват хората в премяна ярка.

Мъже дошли на пъстра върволица,

глава от дон Перейра по-надменно вирят,

жени с обноски и вървеж на птица

вървят и с вик огласят панаира.

На мед тръпчив уханието диво

се носи. Грозде и смокини зрели

във всяка кошница пламтят красиво,

от дъжд и росни капки овлажнели.

Изследват търпеливо бездни мрачни

мухите във ушите на катъра.

Тук се разменят викове юначни

и удари потайни на чадъри.

Във всеки жест една Алхубаррота,

една Бразилия в дланта корава.

. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .

„Смокини едри пълнят ми окото.

По десет четвърт? Майка си продава!“

Превързали със черна кърпа челюст,

една старица стене, друга вика.

В ръцете твърди като вкаменелост

как на земята сокът сладък блика!

Чорапи сини, морави, пембяни,

отиват и се връщат до премала.

Тресе уши катърът непрестанно.

Прилича на рисунка оживяла.

А там старица с пръстите си твърди

от кал почиства кани и бърдуци

с такава грижа и таквоз усърдие,

като че мие малките си внуци.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.